Resync: Xenzai[NEF]
-I foregående episoder.: -Vi vet formørkelsens betydning.
Alles evner er borte. Du må skaffe dem tilbake.
Du må fikse Hiro. Han tror han er ti år.
Jeg klarer ikke dette. Jeg drar. Du vet ikke hva jeg har gjennomgått.
Teleporter meg til Kansas.
Jeg ville ikke at du skulle se meg slik. Som dette.
-Nei! -Claire!
-Hun leger ikke. -Evnen virker ikke.
-Vi er... -Maktesløse?
-Vi kan ikke ta det vi vil ha. -Sier hvem?
Claire... Herregud.
-Lever Arthur? -Du kan stanse ham.
Først må Samedi stoppes.
Han blir bare med oss hvis vi stopper broren hans.
Vi kjenner til deg, senator Petrelli. Faren din advarte oss om deg.
Vent! Vi må tilbake!
Broren min stopper ikke før vi er døde!
-Jeg har ingen evner! Jeg er... -Maktesløs?
-Som om du ingenting kan gjøre? -Jeg kan ikke gjøre noe.
Du sa at alt dette hadde sin årsak: Vi skulle testes.
Kanskje det er bra.
Selv Samedis evner er borte. Han er sårbar nå.
Men ikke kraftløs. Folket hans tror han er en gud.
La oss få ham til å blø. Vi viser at han ikke er en gud.
-Hvorfor kom du hit? -For å finne deg,-
- og få hjelp til å stoppe faren min. -Ikke lyv til meg.
Jeg vil se om jeg kan være en helt uten krefter.
La oss dra.
Skuddskade i skulderen. Blodtrykk 110/82, hjertefrekvens 128.
-Hva heter du? -Claire.
-Hvor er pappa? -På vei. Når ble du skutt?
-Nå nettopp. -Ikke lyv.
lnfeksjonen er alvorlig. Enten har hun aldri vært syk, ellers lyver du.
Politiet vil nok finne sannheten. Jeg vet ikke om hun klarer seg.
-Er det permanent? -At kreftene er borte, eller vi?
Begge, antar jeg.
Jeg vet ikke lenger.
Tenk om det er...permanent.
Da får du akkurat det du vil ha.
Hva er det jeg vil ha?
Muligheten til å begynne på nytt,-
-fri fra krefter og foreldre.
Skummelt.
Ja.
Og uventet.
At kreftene er borte, eller vi to?
Kom! Skynd deg, Elle!
-Hvem gjør dette? -Hvem tror du?
Sånn, ja! Røm!
Jeg vil at dere skal være redde, slik som Claire var!
Dette slutter i dag.
Hei. Jeg heter Nathan.
Jeg er din venn.
Hei, Nathan.
Et navn har mye makt. Du burde ikke oppgi ditt uten videre.
Noen tror at man kan kontrollere den man vet navnet på.
-Andre tror navn kan gi styrke. -Er det derfor du kaller deg "Baron"?
-Så du kan dyrkes som en gud? -Var det derfor du ble senator?
-Hva gjør dere med henne? -Hun skal selges.
-Som prostituert? -Hvorvidt hun er glad eller trist,-
-om hun lever eller dør, det er ikke opp til henne.
-Jeg lar deg ikke gjøre dette! -Du? Du er bare en mann.
Jeg er guden deres.
Nå, dr Suresh. Hvorfor fungerer ikke evnene våre?
Jeg har sjekket alle koblinger til formørkelsen. Mulighetene er mange.
Kanskje det bare er en tilfeldighet!
Du skravler i vei, men alt jeg hører er pjatt.
-Du drepte meg nesten! -Du er stresset. Jeg forstår.
Jaså? Jeg er her mot min vilje, og er endelig kurert!
Jeg er sårbar når jeg er kraftløs.
-Du er paranoid. -I aller høyeste grad.
Du trenger rett motivasjon.
Slutt!
Jeg regner med din hjelp.
-Hva er det? -Hvor er du?
Hvorfor har du ikke svart? Jeg tok Claire til sykehuset.
-Har hun det bra? -Nei.
Hele systemet hennes er infisert, som om hun aldri har vært syk før.
-Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. -OK. Bare ta det rolig.
De spør mye, og har ringt politiet.
-Hva skal jeg fortelle dem? -Si det jeg ville sagt.
Lyv, mener du.
Jeg kommer straks.
-Hva har skjedd? Hva er det der? -Skinner.
Dette er meg uten evnene mine. Jeg har cerebral parese.
Men du er raskest i verden.
l fjor kunne jeg knapt nok røre meg.
Så inntraff formørkelsen, og etterpå kunne jeg gå.
Så kunde jeg løpe.
Så kunne jeg løpe kjempefort.
Nå er jeg tilbake der jeg begynte.
-Bare les tankene mine. -Jeg kan ikke.
Jeg mistet evnene mine. Det gjorde Hiro også.
-Arthur Petrelli straffer oss. -Det vet vi ikke.
Jeg så ham drepe faren din. Dette er hans stil.
-Jeg fortjener det. -Si ikke sånt!
Hvorfor ikke? Jeg er en skurk, et nemesis. Eller hva?
-Som man sår, høster man. -Du er et god menneske!
Du kjenner ikke meg!
Du visste ikke om dette.
Du kan ikke hjelpe meg. Slutt å late som du kan det.
Er alt som det skal?
Ja.
Han skulle til å dra.
-Gir det meg kreftene tilbake? -Det sporer forandringer i kroppen.
Tror du virkelig at jeg er så dum?
Ærlig talt så trodde jeg det.
-Dette er helt suverent. -Gi oss nyeste nummer av 9th
Wonders.
-Tror du jeg leide dem inn? -Vi er Ando og Hiro. Se!
-Hvordan visste du dette? -Jeg gjorde ingenting!
Kompis, dette er...
Du må hjelpe oss. Verden står på spill! Svarene står i tegneserien!
Vi ser igjennom noen gamle numre.
Dette er ikke noe bibliotek. Du må betale.
Da betaler vi!
Denne også, takk.
Beste dag noen sinne.
Ingen fare.
Kan jeg hjelpe dere?
Nei. Vi klarer oss.
-Han ringer politiet. -Du kommer deg unna.
-Hva prater du om? -Bennet kan følge blodsporene.
-Skiller vi ikke lag, så dør vi. -Vi må gjøre dette sammen!
Uten evnene våre er Bennet den sterke.
Han er bedre trent. Han dreper deg!
-Kanskje jeg fortjener det. -Du har forandret deg! Ikke gi opp.
-Har du en plan? -Vi legger en felle.
Vår største fordel er at vi er to.
OK, vi gjør dette sammen.
Du er veldig søt.
Du vil vel gjøre meg glad?
-Søsteren min... -Vi redder henne. Løp.
-Jeg blør. -Bare vent.
Vil du drepe meg, bror? Det er bare slik du kan stoppe meg.
Så fant jeg sverdet, og så dinosauren, som ikke var en dinosaur.
Jeg vet det. Jeg var der.
-Matt. -Dere skulle jo finne ut-
- hvorfor kreftene ikke funker. -Vi holder på.
-Har dere funnet noe? -Jeg har en teori.
-Hvem er dette? -I Hiros historie-
- vil en formørkelse finne sted nå. -Det var en formørkelse.
-Dagen da alt forandres. -Hva innebærer det?
Jeg tror dere får kreftene tilbake når formørkelsen er over.
Han kan ha rett. Dette er Daphne ved huset sitt. Hun løper.
Jeg må dit før hun drar sin vei.
-Det var Matt Parkman. -Jeg er Matt Parkman.
Du skal få kreftene dine tilbake. Så skal vi fikse hjernen din.
Nei. Jeg vil ikke bli voksen.
Ikke nå! Ikke noen gang!
Jeg vet at du ikke forstår hva jeg sier, men jeg har noe å tilstå.
Noen burde ta vare på deg, beskytte deg, forsvare deg.
En som jeg.
Jeg hadde makt. Jeg hadde innflytelse.
Og jeg gjorde ikke det.
Unnskyld.
-Pete! -Er du klar til å dra hjem?
Ja.
Samedi!
De har funnet ham.
-Vi må stikke av. -Det klarer vi aldri.
-Jeg oppholder dem mens dere rømmer.
Slutt. Du er viktig. Du trenger haitianeren. Jeg kan ofres.
Vis litt tiltro. Stikk! Stikk!
Mamma?
Hei.
-Jeg er tørr i munnen. -Det er fra antibiotikaen.
Det gjør vondt.
Her. Ta denne. Trykk på knappen om smerten blir for voldsom.
-Hvor er pappa? -På vei hit. Prøv å slappe av.
Du lyver.
Du er ikke spesielt flink til det.
Han kommer hit.
Jeg var så dum.
Jeg ville bare at evnen min skulle forsvinne. Nå er den borte.
Mrs Butler? Vi må prate med deg.
Du må være modig.
Jeg er ikke modig.
Jeg er bare en dum tenåring. Det ville jeg ikke være.
Jeg trodde jeg kunne være mer.
Jeg er lei for at jeg rotet til alt.
Si ikke sånt, Claire.
Det gjør vondt. Hvorfor gjør det så vondt?
Claire?
Hjelp! Hjelp!
Vi trenger hjelp nå!
Hun har hjertestans. Hent en akutt-tralle.
-Han er her. -Det er for åpent her.
OK. Kom.
Vi tar denne ned. Da vinner vi litt tid.
Vent! Hva gjør du?
-Adjø, Elle. -Gabriel, nei! Gabriel, nei!
Hun har havnet i septisk sjokk. Åpne brystet.
Blodtrykk 130/80.
Jeg forstår: Du har kontrollen. Agenten, morderen.
Og jeg er forsvarsløs.
-Tenk om Claire kunne se deg nå. -Hold kjeft!
-Hun dør! Pads! -Sjokk-pads klare! Lad opp!
Unna!
Unna! Unna!
-Nei! -Kom igjen, Gabriel.
Du har alltid villet være spesiell. Sånn gikk altså det.
Nei...
Du er et null.
Mamma?
Vi må få deg vekk herfra.
Daphne?
Mr Millbrook?
-Hva skjedde? -Hun har stukket av.
-Hvor da? -Jeg vet ikke.
Ingen lapp, ingen farvel.
Bare borte. Igjen.
-Går det bra? -Ja da.
-Alt er min feil. -Da hun begynte å gå...
Han døde nesten på grunn av meg.
...ren flaks.
Hadde jeg gjort mer ville hun kanskje blitt.
Ikke tenk det.
Jeg må av sted.
Jeg burde ikke stjålet formelen. Det var dumt.
Alt er ødelagt. Matts far er død. Jeg samlet dem.
Jeg er like fæl som dem. Jeg er en fæl person.
Hei.
Du fikk evnen din tilbake.
Du kunne vært hvor som helst nå. Hvorfor er du her?
-Jeg kom for å prate med Ray. -Svarer Ray?
Jeg laget ham, da jeg var tretten.
Avlingen er pappas levebrød. En høst spiste fuglene den.
-Vi holdt på å miste den. -Da kom Ray.
Han reddet åkeren.
Nei, du reddet den.
Livet tok mye fra deg. Du prøvde å ta noe tilbake.
Ingen er feilfri, med eller uten krefter, men du er et godt menneske.
Jeg vet det, og du vet at jeg vet det.
Så du tilgir meg?
Det er ikke jeg som skal tilgi deg. Du kom for å rette opp noe.
Gjør det, Lynet.
Slutt å skyte!
-Takk for at du kom tilbake. -Ingen årsak.
Dere beseiret mennene mine, men de er bare menn.
Jeg er en gud. Dere burde stoppet meg mens dere kunne.
Nå kommer de alle til å lide!
-Du skal ikke skade noen. -Dette er ikke din strid.
Du gjorde det til min strid.
Slå av evnen hans! Jeg kan skyte ham!
Dette er mitt ansvar.
Ikke gjør dette.
Du elsker meg fortsatt.
-Jeg er fortsatt broren din. -Det har ingen makt over meg!
Maya! Det er meg, Mohinder!
Vent litt.
Mohinder?
-Du må få ham ut. Hva er det? -Han vil ikke bli voksen.
Vi må alle bli voksne.
-Du må bli voksen. -Dere ble jo ikke det.
-Han sier at dere ikke ble voksne. -Dere leser serier og eter hurtigmat.
Hvis du var Hiro... Det er du ikke, men hvis du var det,-
-ville du visst at det viktigste er å redde verden.
-Se hvordan det går når jeg prøver. -"Se hvordan det går når jeg prøver."
Faren min er død. Hvorfor skal jeg gidde å være en helt?
Fordi du gir mennesker håp-
-om at hvem som helst kan gjøre en forskjell.
Man trenger ikke være milliarær eller utenomjordisk.
Man må bare ha troen.
-Men du tror jo ikke på dette. -Nei.
Takk.
Dette er virkelig underlig.
-Har du funnet noe? -I det første nummeret.
Der Hiros far gir Claire til faren hennes, som lover å beskytte henne.
Du var der. Det var eneste gang Claire og Hiro møttes.
-Hva sier han? -Du tar feil.
-De pratet aldri med hverandre. -Kanskje de gjorde det. Se.
I drivhuset. Claire og Hiro gjemmer seg bak bregnene.
Hiro har på samme klær som nå.
Hiro må få Claire hit for å få tilbake hukommelsen.
Du må få Claire hit for å få tilbake hukommelsen.
-Hvor finner jeg Claire? -Hvor finner han Claire?
Jeg må reise dit. Umiddelbart.
Hiro, vent!
Beste dag noensinne.
Kjære Claire, hvordan har du det?
Jeg trengte deg, og du var ikke der, igjen.
Beklager. Jeg var nødt til å gjøre noe.
Det er alltid noe du må gjøre. Jobben din kommer alltid først.
Nei. Hør på meg.
-Jeg fikk i oppdrag å beskytte deg. -Nettopp. Jeg er bare et oppdrag.
-Du vet at det ikke er sant. -Jeg døde!
Men det er vel ikke så spesielt?
-Døde du? Når da? -Hvorfor er det viktig?
Det er viktig.
-Hva er det? -Hvor er moren din?
Hun er med oss.
Tilbake!
Vi tar Claire. Det var derfor vi kom.
Følger du pappas ordre som en lydig gutt?
Ikke akkurat "lydig gutt". Noe annet, mer i retning av...deg.
Hjem, familie, men ikke redd for å gjøre det jeg må.
Slutt!
Jeg blir med dere. La ham være.
Denne katt-og-mus-leken er over.
De er ikke dine foreldre.
-Hva prater du om? -De manipulerer deg.
Arthur og Angela. Jeg leste mappen din. Du er ikke sønnen deres.
De bruker ditt ønske om å ha en mor til å styre deg.
Han lyver. Ikke la ham påvirke deg.
Du vet hvem han er. Du var med på å skape ham.
Det kan du aldri noensinne omgjøre.
Tror du virkelig at dere kan få et normalt liv?
Han drepte faren din, Elle.
Nei!
Dårlig mann.
Hva i helvete?
Redde heiajenta...
Hei. Vi fikk evnene våre tilbake.
-Hvor er Hiro? -Han stakk. Ingen vet hvor.
-Vi ser gjennom en tegneserie. -Den brønnen er tørr.
Isaac Mendez er død. Dette er siste posthume nummer.
-Men ikke den siste historien. -Hva mener du?
En fyr på en messe sa han hadde hørt av en kis-
- at enda en historie eksisterer. -Hvor da?
Dagen han døde etterlot Isaac skisseblokken sin til et sykkelbud.
Finner dere sykkelbudet, har dere historien.
Vivian?
Jeg tar med jentene til foreldrene.
Takk for det du gjorde. Ingen burde trenge å gjøre en slik oppofrelse.
Har du det bra?
Du har alltid fattet egne valg.
Jeg har ikke alltid vært enig, men du har ment vel.
Det respekterer jeg. Beklager.
Takk. Det betyr mye.
Jeg skal til Pinehearst.
-Til pappa? -Det har ikke noe med ham å gjøre.
Jeg tilgir ham aldri, men ideen hans om å gi mennesker evner...
De rette menneskene. Det er ikke galt. Det er helt rett.
Du så hva en mann med ustoppelige evner gjorde her. Vi gjorde ikke noe.
Han gjorde det, fordi han fortsatt hadde krefter.
Det var bare en by.
Tenk deg hele verden. Somalia, Darfur, Bosnia, Midtøsten.
Mord, folkemord. Må vi ikke prøve å stanse det?
-Jo, men ikke sånn. -Så hvordan?
Pinehearst har en plan.
Den er ikke perfekt enda.
Men prøver vi ikke å forhindre det som hender, er vi også medskyldige.
-Nathan... -Jeg kan ikke leve med det, Pete.
-Nathan... -T.K. hjelper deg hjem.
Du kan ikke gjøre dette!
Jeg er lei for det, Pete.
Jeg tror formørkelsen viste oss hvem vi er:
Desperate, sinte...og svake.
Kan du fortsette å jobbe nå?
Se på meg. Hvor skulle jeg ellers ta veien?
Vi skal finne et botemiddel.
Men det monsteret inni deg-
-er noe du må ta hånd om helt på egenhånd.
-Hva var det der? -Hiro Nakamura.
Underlig dag.
-Løy han om foreldrene mine? -Ja.
-Han trodde visst at du vet noe. -Han prøver bare å forvirre deg.
Sett deg.
-Jeg har tenkt. -På hva da?
Det du sa om å finne oss selv, uten foreldre og krefter.
Hva med det?
Du tok feil.
Ingen forandres egentlig.
Du gjorde det. Jeg så deg.
Det var midlertidig.
Så fikk jeg kreftene mine tilbake, og jeg forstår nå-
-at jeg aldri kommer til å forandre meg.
Det samme gjelder deg, for vi har begge altfor mye ballast.
Du gjør meg vondt.
Jeg vet det.
Hva gjorde du? Hva pokker er det som foregår?
Pappa?
"Jeg tror ikke jeg kan bli en god far."
"Dette er som sagt ingen anmoding."
"Knytt ikke for tette bånd."
Herre...
MANHATTAN 16 ÅR FØR
Fortsettelse følger...
Resync: Xenzai[NEF]
Tekst: Nicolai Herzog www.broadcasttext.com